Vuoret kutsuvat
Taivas kutsuu
Joku kaukana odottaa
Vimma vie eteenpäin
Kirkkaana leiskuu veri
Ja syntymän syy selviää
Juokse! Juokse!
Muutu tuuleksi ja juokse
Ja voita eilinen itsesi
Kuljemme kohti huomista
Yhdessä olemme suurempia
Voimalla nuoruuden tähdenlennon
Hopeanuoli, tule pois!
Hopeanuoli!
Hopeanuoli huutaa apua. Hän uskaltaa uhmata valtavaa karhua -
vain koska luottaa Daisuken apuun.
Mutta Daisuke oli niin kauhuissaan, että unohti ampua jousellaan.
Hopeanuoli!
Hopeanuoli...!
VOITTO! Vaikka arpia tuleekin
Daisuke!
Karhut näyttävät valtavilta, kun käyvät vihaisina kimppuun.
Älä pelkää sitä. Ymmärrätkö?
Karhujen heikko kohta on keskellä.
Tähtää keskelle. Älä pelkää, Daisuke!
Hitto vie!
Tule tänne, surkea karhu! Käy päälle!
Keskelle... Keskelle!
Jousi! Tuolla...!
Kiitos, Hopeanuoli!
Nyt, Hopeanuoli! Päästä!
Hopeanuoli!
Tännepäin, rumilus!
Hitto! En näe keskelle.
Käsiini koskee niin kovaa... Käänny nyt!
Nyt kuolet, kurja karhu!
En saa kuolla, ennen kuin olen voittanut Akakabuton!
Nyt!
Ei!
Selviydyimme...!
Hopeanuoli ei liikkunut Daisuken rinnalta tuumaakaan.
Sillä niin paljon hän luotti Daisukeen kumppaninaan.
Poika ja koira seisoivat yhdessä, kuin yksi ainoa olento.
Tästä saat!
Hopeanuoli... Me tapoimme sen!
Luontoäiti soi 12-vuotiaalle ja 1-vuotiaalle ensimmäisen voiton.
Oli toukokuu, ja myrskyinen sää.
Hopeanuoli!
Hopeanuoli! Sinulla on haavoja!
Voi ei. Karhu!
Pystyimme siihen. Minä ja Hopeanuoli tapoimme karhun.
Hopeanuoli, oletko kunnossa? Ikävää että haavoituit!
Anteeksi. Sait haavat, koska minä olin heikko.
Mutta sinä olit tosi vahva. Sinusta tulee Rikiäkin vahvempi!
Mikä hätänä?
Hidetoshin joukko jahtasi Akakabuton klaanin muita karhuja.
John oli juossut edelle voittaakseen aikaa.
John tiesi karhun liikkeet, ja sen, mitä se aikoo.
Hän ei tee turhia hyökkäyksiä.
John oli niin nopea, että karhu luuli että koiria on useita.
Hyvä viivytystaktiikka!
Taaemmas, John!
Jätä se nyt minulle.
Hän onnistui!
Ok, John. Saimme sen!
Onko muitakin?
Ei, Hopeanuoli!
Ne ovat Akakabuton pentuja.
Oliko se heidän emonsa...?
Olenko tehnyt saman, minkä Akakabuto teki?
Hopeanuoli... Pienet parat.
Anteeksi. En voinut muutakaan!
Hän olisi tappanut muuten meidät!
John!
Juoskaa! Olette Akakabuton laumassa, mutta olette liian pieniä. Menkää!
Nopeasti! Menkää!
Ei, John! Ne ovat pentuja! Ne ovat viattomia! Lopeta!
Lopeta!
Ei!
Hopeanuoli!
Hopeanuoli oli raivoisssan, muttei koska joku varasti hänen saaliinsa.
John teurasti vaarattoman pennun ja oli ylpeä siitä.
Hopeanuoli ei voinut sietää sitä. John luulee kaikkea saaliiksi.
Hän on erinomainen ja tottelevainen koira.
Hän ei katunut tekemäänsä yhtään.
Lopeta, Hopeanuoli! John on ystävämme!
Hopeanuoli! Lopeta!
John!
John, missä olet? Missä olet?!
Tohtori tulee! Hän ei saa tietää, että lainasin jousta!
John!
Mennään, Hopeanuoli!
Tännepäin! -Siellä hän on!
Mitä ihmettä?! Tappoiko John sen?
Ei, nämä eivät tulleet puremasta.
Kuka sitten? Vain me tulimme vuorelle.
Mitä...?! Sehän on...
Daisuke. Sinä ja Hopeanuoliko tapoitte tuon jättiläisen?
Daisuke ja Hopeanuoli ryntäsivät alas vuorelta.
Kallioilla lukemattomat tummat varjot seurasivat heitä.
Se oli tuntematon koiralauma.
Salaperäisiä varjoja, joita edes John ei huomannut.
Tajuatko? Kun tohtori tulee, olemme kuin emme olisikaan.
Hopeanuoli, ole kuin et tietäisi mitään.
Mitä? Ampuiko Daisuke karhun jousella?
Hän on kasvanut.
Vaikka emme olisi tätä sallineetkaan, hän teki urotyön.
Älä pehmoile, Hidetoshi. Akakabuto on aivan toinen juttu.
Emme saa ylistää häntä voitosta. Se saattaisi maksaa hänen henkensä.
Ymmärrän.
Hän tulee...
Unohdit tämän. -Hitto!
Minun ei olisi pitänyt opettaa sinua ampumaan jousella.
Et saa koskeakaan jouseen etkä tulla tänne enää.
Mutta tohtori... -Älä selitä! Mene!
Anteeksi että lainasin jousta ilman lupaa.
Mutta haluan voittaa Akakabuton - Rikin ja isoisän vuoksi!
Miksi teit noin? -Mahtaileva kakara!
Olet kymmenen vuotta liian nuori uhmataksesi Akakabutoa.
Ulos täältä!
Hemmetti! Kuka se mahtailee! Vihaan sinua!
Kukaan ei ymmärrä meitä.
Emme luota enää kehenkään. Tapamme Akakabuton kaksin.
Palkintona ensimmäisestä voitosta Hopeanuoli sai kolme arpea.
Kuin symbolina kolmesta karhukoira-sukupolvesta.
Hopeanuolelle se oli kunnianosoitus.
ULVOKAA! Vuoret kutsuvat
Lyököön vain, mutta kotiin en mene.
Minun täytyy saada lainata tohtorin metsästysjousta.
Aiotteko vuorille?
Tohtori!
Miksi menette vuorille? -Haemme kaatamamme karhun.
Kysyisin yhtä asiaa. -Et saa sitä.
En edes sanonut vielä mitään! -Tiedän mitä aiot kysyä.
Jääräpää! Minähän pyysin anteeksi. Miksi et lainaa jousta?
En anna periksi. Tapan vielä Akakabuton!
Hitto soikoon!
Näyttävät olevan tosissaan.
Mitä ihmettä?
Onko se kaatamamme karhu? -Luut vain jäljellä?
Hidetoshi, mitä tämä tarkoittaa? -En usko että tätä teki toinen karhu.
Mikä hätänä, John?
Villikoiria!
Ei tavallisia villikoiria.
Hopeanuoli!
Taasko tuijotat vuorille? Tule alas, sain ajatuksen!
Pyydän isää ostamaan minulle jousen.
Isä on mennyt kylään.
He keskustelevat karhuongelmasta. -Karhuongelmasta?
Alueen toimistosta sanottiin, että 8-vuotias naaraskarhu Miyagista, -
Madara nimeltään, on tullut Akitaan.
Madara ei ole mikään ihmissyöjä, -
mutta on niin hurja, että käy kyllä jokaisen näkemänsä kimppuun.
Madara?
Kuulitko, Hopeanuoli?
Ja Mosa, yksikätinen karhu Iwatesta, on myös täällä.
Se kävi puunhakkaajien kimppuun Iwatessa - ja tappoi 7.
Ne molemmat ovat täällä, meidän vuorillamme?
Niin. Kaikesta päätellen he ovat Kaksoissolassa.
Kaksoissolassa?
Akakabuto on siellä!
Jos emme tee mitään, kyläläiset ovat vaarassa.
Tarvitaan yhteistyötä.
Yhteistyötä? Kuinka? -Aseemme eivät pure niihin.
Vain Hidetoshilla on kiväärejä.
Ne ovat murhaajia! -Tappoivat seitsemän!
Vastassa on myös Akakabuto. -Meillä ei ole mahdollisuuksia.
Pahoittelen, mutta emme voi ryhtyä tähän.
Valitettavasti.
Isä, älä puhu roskaa!
Akakabuto pitää majaa Kaksoissolassa!
Kohta on jo liian myöhäistä! -Poika! Älä puutu tähän!
Hiljaa!
Vaari!
Daisuke on oikeassa.
Meidän pitää kiirehtiä, muuten Akakabuto rakentaa linnan.
Vaari...
Emme voi murskata linnaa, kun se on valmis.
Meidän pitää toimia nyt!
Vaari!
Daisuke! Akakabuto...
Akakabuto... on sinun!
Vaari!
Samaan aikaan Kaksoissolassa Madara tulee Akakabuton reviirille.
Akakabuto ei tappanut Madaraa, vaan antoi sille alueen -
kuin kilveksi tunkeilijoita vastaan.
Akakabuto vahvistaa linnansa ympäröivän alueen vartiota.
Vaari!
Vaari, oletko hereillä?
Daisuke...
Voitko hyvin, vaari? Hopeanuoli on täällä.
Entä karhunmetsästys? Eivätkö ne jahtaakaan Akakabutoa?
Kyläläiset vain puhuvat. -Hemmetin pelkurit!
Mutta minä aion lähteä yksinäni! -Daisuke...
Ei vaari, sinun pitää levätä. Hopeanuoli, tule.
Odota, Daisuke!
Vai sinäkin olet täällä?
Älä ole vihainen. Lupaan että tapan joskus Akakabuton.
"Joskus" on liian myöhään!
Daisuke on tosissaan. Hän aikoo vuorille.
Ei huolta. Ilman metsästysjousta...
Se ei ole este Daisukelle ja Hopeanuolelle...
Levätään vähän.
Hyvä on. Ymmärrän.
Että möisin metsästysjousen? -Niin. Saat siitä tuon lumikelkan.
Mutta...
Setä kiltti? -Se ei ole mikään leikkikalu.
Kyllä minä sen tiedän! -Mene sitten kotiin.
Tuota jousta monen aikuisenkin on vaikea käsitellä.
Minä kyllä osaan!
Niin kaikki luulevat. Mutta kun kokeilevat sitä, he tajuavat.
Anna minun jännittää se!
Jos saan sen jännitettyä, myytkö sen minulle?
Aika itseluottamus...
Kyllä se käy. Mutta kohta ymmärrät.
Älä yritä liikaa, ettet riko olkapäitäsi.
Minä tiedän.
Älä huoli, Hopeanuoli.
Tiedät tosiaan, mitä teet!
Katso niin saat nähdä! -Ei, satutat itsesi!
Älä viitsi!
Tähtään tuohon mäntyyn.
No? -Oliko se ensikertalaisen onnea?
Se ei ollut onnea. Kai pidät lupauksesi?
Kiitos! -Odota!
Hopeanuoli, katso! Se on minun!
Ei mikään leikkikalu. Samanlainen kuin opettajallakin.
Tuntuu täydelliseltä!
Katso, Hopeanuoli!
Meidän kahden pitää tehdä se.
Emme voi vain odottaa.
Hopeanuoli, mikä on?
Mitä?
Hopeanuoli tuntee saman salaperäisen hajun kuin aikaisemmin kylässä.
Odota!
Hopeanuoli oli pitkään miettinyt, mikä se oli.
Mitä nyt?
Nuori karhu? Jopas.
Karhu yritti viedä saaliin, joten hän kutsui apua.
Uskomatonta! Jokainen tietää roolinsa. Yhteistyötä!
Koirat kaatoivat karhun!
Nyt Hopeanuoli käsitti, mistä haju tuli.
Se tuli tästä hyvin tiiviistä villikoirajoukosta.
Ei, Hopeanuoli! Se on vaarallista!
Hopeanuoli, tule takaisin!
Ulvonta sai Hopeanuolen järkkymään.
Se oli koirajoukon mahtava ja karismaattinen johtaja.
Hän katsoi suoraan Hopeanuoleen.
Hopeanuoli tunsi voimakkaan katseen.
Kuin kaksi liekkiä silmissään.
ARPI SYDÄMESSÄ! Pyhä lupaus
Ei, Hopeanuoli! Et kuulu niihin!
Mutta Hopeanuoli ei kuullut Daisukea.
Hänet vei mukanaan voima, joka järkytti hänen vaistojaan.
Miksi seuraan niitä?
Mikä minua houkuttelee?
Kiirehtikää!
Mutta...! -Vähät hänestä.
Hän ei jaksa pitkään.
Hän on vieläkin kannoillamme.
Vai niin...
Se pärjää hyvin...! Minä hoidan tämän.
Pentu, ne jotka eivät kuulu laumaan, eivät saa kulkea mukana!
Hopeanuoli!
Hopeanuoli! Missä olet?. -Isäntäsi etsii sinua.
Älä heitä onneasi hukkaan.
Mene kotiin! -Missä olet, Hopeanuoli?
Kaikki hyvin? Et kai loukkaantunut?
Onneksi! Mennään nyt kotiin. Pian tulee pimeä.
Ne jotka eivät kuulu laumaan, eivät saa kulkea mukana...!
Älä heitä onneasi hukkaan.
Sudennälkä. Lisää! Tosi hyvää.
Daisuke, missä olet ollut koko päivän?
Koulutin Hopeanuolta. Lupasin Takeda-vaarille.
Et kai mennyt vuorille? -Vuorille? En.
Tohtori Hidetoshi sanoo, että siellä on villikoiriakin.
Ole varovainen!
Tohtori Hidetoshi on siis nähnyt villikoirat....
Ne näyttivät kaikki metsästyskoirilta.
Ja yksi kiven päällä...
Fuji? Missä Hopeanuoli on?
Fuji, missä Hopeanuoli on? Onko hän...?
Apua...
Kuka siellä?
Aina yhtä nopea. Vai mitä, Hopeanuoli?
John! Mitä sinä täällä? -Älä metelöi. Tule mukaani.
Keitä ne ovat? -Ei mitään tavallisia villikoiria.
Nuuskimme vähän. -Miksi?
Ne saavat viedä meidät johtajansa luo.
Hänkö?
Kuka se on? Kesytetty? -Hän liikkui metsästäjän kanssa.
He kaatoivat jättikarhun. Varokaa häntä.
Lopeta, John! Laumassa on monia muitakin.
Pentu voi juosta kotiin. -John!
Haluaako se tapella?
John!
John...
Älä kutita!
Nuori rakki, jos haluat tapella, tee se kunnolla!
Hienoa.
Varo, nuori rakki. Muuten et pääse kotiin elävänä.
John!
Tuollakin!
Mitä nyt, Ben? Ketä nuo ovat?
Emme voi tapella. Meidän täytyy paeta.
Meidät on piiritetty. -Voisimme testata heidät, Ben.
Testata? Mitä hän tarkoittaa?
Siitä vain, Ben! -Älä viitsi, Smith.
Takaisin paikallesi! -Paikallesi?
Sinun on tarkoitus vahtia heitä.
Niin, niin... Tulkaa, hauvat.
Vahtia niitä?
Haluan nähdä, onko sinusta mihinkään. -Mihinkään? Et ole tarpeeksi hyvä.
Tuokaa johtajanne. -Keräämme uroskoiria taisteluun.
Mutta vain taistelijoita.
Jos voitat minut, saat tavata johtajan.
Hyvä on. Hopeanuoli, sinä et puutu tähän!
Mitä nyt...?
Mitä hel...?
Se on Madara!
Mitä?
Madara... Tappoiko se vain yhden? -Anteeksi. Hän jäi selustaan.
Et saa koskaan jättää paikkaasi. -Minä kostan!
Cross? Ei!
Unohditko johtajan käskyn? Ei turhia menetyksiä.
Saako se mennä noin vain? -Kostamme vielä. Muttemme nyt.
Juoskaa!
Mitä he kuvittelevat? Pelkurit eivät edes kosta ystävänsä kuolemaa.
Minne menet? Aiotko karata? -Ei. Haluan tavata niiden johtajan.
Nyt! Hypätkää!
Hyppäsivätkö ne kuilun yli?
Ben, pentu haluaa seurata perässämme.
Anna olla, pentu! Et selviä siitä!
Jos pääset kuilun yli, saat tavata johtajamme...
Sitten olet kunnon hurtta! -Mitä sinä sanot? Hän kuolee!
Äh... Ei se ole tarpeeksi rohkea.
Se aikoo yrittää!
Ei, Hopeanuoli! Et millään jaksa hypätä siitä yli!
Ei!
Hopeanuoli hyppäsi kaikin voimin, ja tuuli laaksosta kannatti sitä -
lennossa yli kuilun
Hopeanuoli?
Hopeanuolen kevyt ruumis lentää helposti ilmassa -
ja se pääsee pidemmälle kuin toiset koirat.
Aikamoinen pentu! -Lupasitte viedä johtajanne luo.
Valtava voima! -Näittekö? Onko vastaansanottavaa?
Ei. Uskomaton pentu! -Olet oikea hurtta!
Tuolla!
Helvetin Madara...!
John!
John, hyppää yli, nopeasti! -En käännä taistelulle selkääni!
En voi väistää tätä. -Typerys!
Se on vain karhu... Olen tapellut Afrikan villieläinten kanssa.
Mitä teemme? -Se on liian hyvä kuollakseen nyt.
En pidä tuollaisista. -Mutta se on kunnon hurtta.
Pentu, mitä sinä teet?
Ei! Et voi sille mitään!
Muistakaa lupauksenne: Saan tavata johtajanne!
Oletko kunnossa? -Olen vain hengästynyt.
Sinä et ehkä halua, mutta haluan auttaa!
Ei, Hopeanuoli - se ei ole kuten muut karhut!
Mikä pentu! Täytyy tehdä jotain. Tulkaa, hän ei saa kuolla täällä!
Se on kunnon koira! Ja me tarvitsemme häntä.
Se on vaarassa. -Rauhassa. Me hoidamme tämän.
Ensimmäinen joukkue!
Toinen joukkue!
Kolmas joukkue! Pysäyttäkää se!
Lopettakaa! Antakaa paeta. -Selvisi vaikka on haavojen peitossa!
Oletko kunnossa? -Vain pintahaava.
Tervetuloa joukkoon, toveri. -Toveri?
Minä olen Ben, ensimmäisen joukkueen johtaja.
Great, toisen joukkueen johtaja. -Ja minä kolmannen - Smith!
Tunnettu naistenmetsästäjä Smith. -Tuollainen narttu saa sulkea suunsa.
Älä kohtele minua narttuna! Haluatko kokeilla, kuka on vahvin?
Lopettakaa!
Minä olen Hopeanuoli. -John. ilo tutustua.
Laumassamme on 12 joukkuetta. Ne ovat suorittamassa tehtäviään.
Ben, voinko tavata johtajanne? -Tietysti, pentu. Siis.. Hopeanuoli.
Seuratkaa minua.
Se on kokouskutsu!
Tämä haju...
Hopeanuoli tunsi jälleen unohtumattoman hajun.
"Onko se...?" Hopeanuoli nielaisee .
"Voiko se olla?" hän miettii ja jähmettyy ajatuksestakin.
NYT! Taistelijoiden matka
Johtaja kutsuu.
Kaikki koirat - eteenpäin!
Tuletteko?
Mietin, onko johtajassa ainesta...
Kaikki yrittävät olla paikalla ensimmäisenä.
Ensimmäisenä on viidennen johtaja: Terry.
Kahdeksannen joukkueen johtaja: Karas.
Yhdennentoista johtaja: Ruki.
Näyttää pahalta. Joukkueet ovat jo koolla.
Olemmeko viimeisiä? Huono juttu, Ben.
Mennään!
Ben on mahtava.
Vain joukkueenjohtaja. En minä häntä halua.
Mitä tarkoitat?
Haluan voittaa oikean johtajan ja ottaa lauman haltuuni.
Mitä? -Odota, niin näet...
John!
Ensimmäinen, toinen ja kolmas: Olette myöhässä!
Unohditteko säännöt? Tulkaa esiin! Kuuletteko huonosti?
Myöhästyminen on minun syytäni, upseeri.
Taistelimme Madaraa vastaan pelastaaksemme kaksi koiraa.
Minun käskystäni. -En halua selityksiä!
Ben puhuu totta! -Hopeanuoli...
Kuka olet? Mitä teet täällä? -Toin hänet tänne.
Nämä koirat tappelivat Madaraa vastaan.
Mitä?
Mahdotonta! Tuo irvaileva tyyppi on yksi asia, -
mutta aiotko ottaa pennun mukaan laumaan, Ben?
Ne ovat sisukkaita koiria. -Hitot!
Väitätkö vastaan? Kurja joukkueenjohtaja!
Hän alkaa taas sättiä. -Benistä tulee vahvempi joka päivä.
Upseeria pelottaa, että Ben ottaa hänen paikkansa.
Sinä...! Mitä sinä teet?
Tiesin sen. Isäni! -Hopeanuoli!
Mitä sinä teet? -Mitä sanot, sekarotuinen piski?
Revin sinut kappaleiksi!
Hopeanuoli väisti hyökkäyksen. -Ja nyt hän näyttää hampaansa.
Sinä kuolet!
Lopettakaa!
Sniper, nyt riittää. -Mutta...
Ben on oikeassa. Hän on pieni, mutta sisukas koira.
Ja hän puhui tärkeitä asioita. Kutsui minua isäkseen.
Kiitos, pentu. Hyväksyn uskollisuutesi.
Te myös. Kaikki ovat lapsiani. Tovereitani!
Vai niin... -Aika hämmästyttävää.
Huonoa pilaa. Hopeanuoli, ei saa mielistellä liikaa.
En mielistelekään. Hän on isäni! Mutta miksi...
Isänihän on....
Kuollut!
Ja jos se on isä, hänen pitäisi tuntea minut.
Kuunnelkaa! Tiedätte, että jotain on tapahtumassa -
Kaksoisolassa, jossa Akakabuto majailee.
Emme pääse enää Akakabuton linnaan.
Akakabuton linnaan?
Hän kasvattaa mahtiaan ottamalla muita karhuja alaisikseen.
Olemme koonneet koiria alueelta murskaamaan tuon linnan.
Mutta tämä joukko ei riitä!
Maailma on suuri. Muualla on paljon koiria.
Saatte kolme kuukautta! Kerätkää koiria koko maasta.
Joukkueet 1-3: Etelään!
Joukkueet 4-6 pohjoiseen!
Joukkueet 7-9 länteen!
Loput itään! Ymmärrättekö?
Kokoonnumme täällä 3kk päästä uudenkuun aikaan. Lähtö aamulla!
Kukaan ei saa myöhästyä. Kun tapaamme taas, alkaa sota!
Hopeanuoli, oletko hereillä? Aion häipyä.
En halua ottaa laumaa haltuuni.
Ne ovat hulluja. Luulevat voittavansa Akakabuton yksin.
John...
Joku tulee.
Miksi pentu kutsuu minua "isäkseen"?
En muista... En muista.
Kuusi kuukautta... Mitä tein ennen sitä?
Kuten näet, Sniper... Ehkei pentu valehdellutkaan.
Johtaja näyttää... Luulen että...
Hitto! Tietenkin Ben tuo tänne tuollaisen.
Jos emme tee mitään, johtaja antaa pennulle joku päivä johtoaseman.
Silloin uskollisuutemme on hukkaanheitettyä.
Sitä minä en hyväksy! Minusta tulee johtajamme!
Vain minusta!
Ben... Ben!
Herää! Haluan puhua. Ben!
Hän on ihan poikki. Ei liikahdakaan. -Kiirehdi, pian on valoisaa.
Anteeksi, mutta täytyy mennä. Mutta tulen takaisin.
Menen edeltä. -John, odota!
Maata, Ben. Olet hyväksynyt heidät. Ne palaavat kyllä.
Lauman jättäminen on sääntöjenvastaista.
Mutta mitä sillä on väliä?
Cross...
Hän lähti hyvästelemään isäntänsä.
Taidat uskoa häneen?
Uskon häneen, vaikka on melkein imetysikäinen.
Kaipaatko pentujasi, Cross? Nehän olisivat samanikäisiä.
Ben, lupasit ettemme puhuisi siitä! -Anteeksi, en tarkoittanut pahaa.
Ei koskaan enää, tajuatko? -Apua! Tietysti...
Nyt hävisit. Kun riitelee Crossin kanssa, tulee suru ruoka-aikaan.
Kukaan ei saa lintuja yhtä hyvin kiinni kuin Cross.
Kaikki koirat olivat alunperin koulutettuja metsästyskoiria.
Jokaisella oli oma syynsä jättää isäntänsä.
Cross - 8 vuotta. Ainoa narttu, joka on hyväksytty joukkoon.
Aikaisemmin hänellä oli ollut pentuja - kuten Hopeanuoli.
Vuosi sitten hän tuli ystäviensä kanssa Kaksoissolaan.
Cross! Auta!
Cross taisteli pelastaakseen isäntänsä.
Ja kaikki seurasivat perässä...
Akakabuto tappoi kaikki hänen ystävänsä, yksi kerrallaan.
Hän uskoi isäntänsä tulevan apuun.
Mutta isäntä jätti haavoittuneet koirat ja pakeni.
Silloin Cross ymmärsi, ettei koskaan voisi luottaa ihmisiin.
Kaikki ystävät kuolivat, ja vain hän jäi henkiin.
Siitä alkoi Crossin ja Akakabuton välinen taistelu.
Luotan sinuun, pentu!
Etkö tajua? Mitkään koirat eivät ole vahvempia kuin ihmisten kiväärit.
Luota minuun. Älä koskaan palaa tuohon laumaan.
John, en ole samaa mieltä.
Uskotko koiraan, jota erehdyit luulemaan isäksesi?
En erehtynyt! -Anna kun sanon yhden asian:
Vain heikot tarvitsevat lauman tukea.
Tuo johtaja on hyvä esimerkki.
John! Saat mennä yksin!
Sinun katseesi... Olet vain pentu, mutta...
Mutta mitä, John?
Katseessasi on jotain, joka vetoaa toisiin.
Jopa minä olen joskus vaikuttunut.
John...
Elä hyvin. -Sinä myös.
Pidä huolta Daisukesta kun olen poissa.
Tietysti. Mutta Hopeanuoli...
Minä ja isäntä tapamme Akakabuton kun olet poissa.
Daisuke!
Hopeanuoli...
Daisuke...!
Hopeanuoli... -Emo! Minä...
...aion lähteä pois.
Olet niin samanlainen. Katseesi... Olet ilmetty isäsi.
Emo, minä...
Ei mitään. Ei mitään, emo.
Pidä huolta... Pidä huolta Daisukesta.
Mene nyt!
Aamun kosteassa ilmassa -
kaikki kaksitoista joukkuetta, lähtivät matkaan.
Jotkut länteen, jotkut itään. Ne levittäytyivät ympäri Japanin.
Mutta kaikki tahtoivat samaa:
Löytää lisää koiria. Se oli heidän tehtävänsä.
Hopeanuoli päätti, ettei ajattelisi johtajaa isänään.
Hänen karhukoiran verensä hehkui ajatuksesta -
koota koiria Akakabuton voittamiseksi.
Lämpimät muistot emosta ja Daisukesta palasivat mieleen.
Mutta ne pyyhki pois odotus, joka paloi hänen sisällään.
Juokse! Hopeanuoli, juokse!
Kun kylpee kuunvalossa
Voi sanoa hyvästit kivulle
Se huuhtoutuu pois
Joka elää tänään hyvin
Voi odottaa paljon huomiselta
Huominen, anna meidän juosta taas
Huominen, anna meidän loistaa kirkkaasti